Jakto že jsi vzhůru, Franku? Měl by ses trochu vyspat.
Vaughan šel domů?
Jo. Za chvíli musí do práce.
Já taky.
Karl šel spát?
Asi jo. Šel do garáže.
Chudáček. Takovej bordel určitě nikdy neviděl.
Určitě se bude chtít vrátit do obchodu pana Coxe.
Určitě ne.
Má mě rád.
Vím že jo.
Mami...
Hmm?
Myslíš, že se to všechno někdy spraví?
Jsem kvůli tomu pořád nervózní.
Ano, miláčku. Všechno se to časem spraví.
Doyle by tě nezabil, že ne?
Slibuju, že od něj odejdeme.
Jen musí být vhodná příležitost.
Když ho přestanu bavit, odejde sám. Tak mě neublíží.
Bude mu to jedno.
Budeme v pořádku, slibuju.
- A teď si běž lehnout. Mám tě ráda. - Taky tě mám rád, mami.
Tak běž.
Vylekal jsi mě.
-To jsem nezamýšlel. -Chceš se posadit? Dáš si něco?
Ne, madam.
Stáli takhle dva chlápci na mostě a chystali se jít na záchod.
Jeden říká, ta voda je studená.
A ten druhý na to, že je hluboká.
Myslím, že jeden byl z Arkansasu.
Chápete to?
Dám se podat.
Hádám můžete udělat nějaké sušenky?
Myslíš hned?
Až se vám bude jako chtít. Nechtěl jsem vás vůbec obtěžovat.
Už je stejně skoro čas na snídani.
Už nemůžu jít spát. Za tři hodiny jdu do práce.
Víš jaké to je, když spíš jenom hodinu nebo dvě.
Je to horší, než kdybys nešel spát vůbec.
Ano, madam. Vím.
Sedni si. Udělám ti nějaké sušenky a omáčku.
- S hořčicí mi přijdou dobré. - Okay.
- Děkuju. - To je v pořádku.
Tak jsem přemýšlela-- Pracuje se mnou jedna dívčina.
Je trochu při těle, ale roztomilá v obličeji.
No, abys věděl, je pomalejší.
Je tak nějak-- Není postižená.
No na tom nezáleží. Myslela jsem, že byste se mohli poznat.
Vaughan nás pozval k sobě na večeři. Mohli bychom ji vzít taky.
Souhlasíš?
Hádám, že nebude vadit, dát si nějakou večeři.
Vaughanův přítel tam bude taky. Pracuje v pohřebním ústavu.
Abys věděl, Frank tě má fakt rád.
že prý se s tebou cítí klidný.
Mám rád Franka. Je to hodný kluk.
Já a on jsme se stali přátelé.
Není to jako ode mě fér, že jsem vám neřekl...
jaktože jsem byl v ústavu.
To je dobrý. Nic mi do toho není.
Ale zajímalo mě to.
Co to bylo? Nějaké nervové zhroucení?
Zabil jsem svou matku a kluka jménem Jesse Dixon.
myslel jsem, že si to zasloužili.
Bylo mi kolik je vašemu synovi teď.
Řekli mi, že jsem se z toho uzdravil.
To jsi byl ty?
Vzpomínám si na to. Byly mi tak tři čtyři...
ale slyšela jsem to potom několikrát.
Takže jsi v pořádku?
Ano, madam.
Líbí se mi vaše garáž.
Nikdy bych vám nebo klukovi neublížil.
Položil bych ruku na Bibli a řekl to samé.
Vím, že bys to neudělal.
No, udělám ti ty sušenky.
Jak se máš Jerry?
- A ty Bille? - Jde to moc dobře.
Mám rozbitý kultivátor. A co tě sem přivádí?
Řekl jsem si, že se podívám na Karla. Zjistit jak se věci mají.
Je úplně klidný, kromě těch zvuků, které vydává.
Nestraší mě se zabíjením nebo tak.
A nemohl jsi mít větší pravdu v tom jeho spravování.
Je to úplný Einstein na sekačky.
Miluje hranolky. Klidně sní čtvery velké a ani neříhne.
jsem na něj pyšný.
- A bydlí tady u tebe? - Šel bydlet k...
Wheatleyům do garáže ke klukovi a jeho mámě.
Ten klučina ho úplně přijal.
Má tu od toho klíč a chodí jak se mu to hodí.
Pracuje fakt dobře.
- Můžu ho vidět? - Jistě.
Scootre, vezmi Jerryho za Karlem.
No jo.
Jsi si jistý, že tam u nich budeš v pořádku?
Ano, pane.
Ví o tobě?
Mou minulost?
Jo.
Řekl jsem jim to.
Ví, že jsem se uzdravil.
Ta paní Wheatleyová mi udělala nějaké sušenky.
No jo.
Ten kluk, je to můj kamarád.
Líbí se mu jak mluvím, a mě se líbí jak on mluví.
Věděl jsem, že to zvládneš.
Jenom jsem se na tebe chtěl podívat.
Rozloučím se s Billem a vyrazím zpátky.
Tak dobře.
Karle, podívej se, jestli nepřijdeš na to, proč to nechodí.
Nejsem cvok. Všechno vypadá v pořádku.
- Bille, uvidíme se. - Okay. Zase se zastav.
A neboj se o svýho kluka. Vede si dobře.
Nemá to v sobě žádný benzín.
Tak vidíš, Scootre. Vždycky začni od toho nejjednoduššího.
- Chutná všem? - Jo.
Výborně. Ještě jsem se nerozhodl, jestli jsem dobrý kuchař.
Karle, víš co?
Melinda byla v únoru zvolena zaměstnancem měsíce.
Není to úspěch?
Ano, madam. Hádám.
Když umíš lepit cenovky tak jako já...
je jenom otázka času, kdy tě zvolí, myslím.
Možná byste se chtěli s Melindou dnes večer projít.
- Je tak krásný večer. - Vaughane, nenuť je.
Promiň.
Já se jako rád procházím čas od času.
Já stojím celou dobu v práci.
A prostě nemůžu najít pohodlné boty.
Zdravotní obuv by to mohla vyřešit. Obuv sestřiček.
Nebo takové, co nosí paní v kantýně.
To je nastejno.
Jsem fakt nepříjemná, když mě bolí nohy.
Jenom tehdy obsluhuju zákazníky nerada.
Když mě bolí nohy.
Jakto, že jste s Karlem tak potichu?
Musí vám to doopravdy chutnat.
Nó, nemám o botách co říct.
Všichni poslouchejte.
Může to znít kýčovitě, ale--
Už jsem měl nějaké víno a pak bývám rozcitlivělý...
ale stejně vám to řeknu.
Přislo to na mě tak náhle.
Chci abyste všichni věděli...
Že mi moc záleží na každém u tohoto stolu.
Díky. To je od tebe hezké.
Nám na tobě taky záleží. Všem, že ano?
Ano.
Taky prosím, neříkejte nikomu v obchodě...
že Albert tady dnes byl.
Proč?
Víte jak to tady chodí. Lidi pomlouvají...
a rozšiřují klepy.
Naneštěstí, určité epizody mého života bych chtěl uchovat v tajnosti.
Myslíš tebe a Alberta, jak jste spolu?
- Ano. - Myslím, že už to stejně všichni ví.
Pořád se o tom mluví.
Maureen Ledbetter mi říkal pěkně hnusnou historku...
proč tě Baptisté už nechtějí.
Karle, proč se nejdete s Melindou projít? Venku je nádherně.
Tak dobře
To byla ale rychlost.
Chodíš rychle, co?
Hádám.
Tohle jsou nejhorší boty na procházku, co mám.
Jak daleko že jsi chtěl jít?
Hádám, že jsem o tom ani nějak nepřemýšlel.
Nevím Karle. Prostě to vůbec nechytá.
Kontroloval jsi jim svíčky?
Ne, to ne.
To bude asi ono.
- Ano, madam? - Je tu Karl?
Ano. Minutku.
Karle. Někdo za tebou přišel.
Nějaké děvče s pěknou kyticí.
Pojď ven. Chce s tebou mluvit. Neseď tam tak.
Ahoj. Mám zrovna pauzu na oběd.
Tyhle jsou z výprodeje, protože nejsou čerstvé.
2$99 za kytici, plus 10% sleva zaměstnancům.
A že jsem ti včera nic nepřinesla...
Myslela jsem, že by se ti líbily.
Děkuju.
Scootere, pojďme do Frosty dát si něco na oběd.
Můžu tam zajít. A vy nemusíte nikam chodit.
- Nikdy nechodíte. - Zatraceně, Scootre. Pojďme.
Omluvte moji mluvu, madam.
No, tak jsem myslela že je přinesu.
Ta procházka se mi líbila.
Na patě mám puchýř jako čtvrťák.
Hmm, někdy se uvidíme, myslím.
Puchýře můžou hodně bolet.
Jó.
Květiny jsou pěkné.
To si myslím.
Já taky.
Hej, Karle. Jak jsi věděl, že jsem v garáži?
Viděl jsem vrata pootevřené. Usoudil jsem, že tam jsi.
- Už máš po práci? - Ano, pane.
Kde jsi vzal to kvítko?
To to děvče, co bylo zvolené zaměstnancem měsíce v Dollar Store.
Dala mi je za procházku.
Zrovna jsem šel na moje tajné místo.
Pučil jsem si jednu knížku. Nezlobíš se, že ne?
Ne, pane. Můžeš si půjčit kteroukoliv knížku kdy chceš.
Dík. Jmenuje se: "Vánoční koleda."
To je ta o Vánocích co jsem ti o ní povídal.
Chceš jít se mnou?
Tak dobře.
- Jo. Tak poď. - Dobře.
Váš proč jsem s tebou chtěl hrát fotbal?
Ne.
Protože je to sranda. Nezáleží na tom jestli to umíš nebo ne.
Když hraješ, nemusíš se ničím trápit.
Jenom tím, jak dát touchdown...
Jó, myslíš jenom na to.
Nehraju nic moc, ale táta vždycky ríkal...
že je na mě hrdý, když mě viděl hrát.
Měl jsi nějaké sourozence, se kterýma by sis hrál, když jsi vyrůstal?
Měl jsem tam jednoho tak trochu.
Ale...
Ale nevyrostl dost, aby si se mnou hrál.
Proč? Umřel?
Ano, pane.
Přoč?
Narodil se moc brzo.
Matka s otcem ho nechali narodit moc brzo.
Takže umřel, když se narodil?
Můj otec za mnou přišel do té kůlny a...
řekl: "Na. Tady máš." A něco mi dal.
Podal mi ručník s něčím nebo čím.
Vzal jsem ten balíček...
a otevřel ho, protože se z něj ozývaly zvuky...
a něco se tam jako hýbalo.
Ten ručník byl celý dokola krvavý.
Bylo to malé děťátko veliké jako veverka.
Bylo živé?
Ano, pane. Zrovna tam, bylo.
Kluk nebo holka?
Byl to malý klučík.
Dal jsi ho do odpadků?
To mi nepřišlo správné.
Tak jsem z té kůlny vzal krabici od bot...
vysypal šroubováky, matky, saponáty...
a tak nějak.
Vzal jsem toho malinkého kolegu a dal ho do té krabice...
a pohřbil ho v rohu zahrady.
To mi přišlo lepší, hádám.
Žil ještě když jsi ho pohřbíval?
Trochu jsem ho slyšel plakat.
To nebylo správné. Měl ses o něj postarat...
Byl to tvůj bratr.
Bylo mi jenom šest nebo osum.
Hádám, že jsem nevěděl co udělat.
Nevěděl jsem jak se jako starat o miminko.
Matka s otcem ho nechtěli.
Naučili mě dělat to, co zrovna potřebovali.
Hádám, že nejlepší bylo vrátit ho zpátky Pánu...
co jak nejdřív.
Z toho je mi fakt smutno.
To jsi nemohl nic udělat?
Já bych udělal. Přál bych si mít ho.
Právě teď by tady byl. živý.
Z toho je mi taky smutno.
Kdybych mu tak něcím mohl pomoct.
Myslím, že dětem by se nemělo dít nic špatného.
Asi by se ty věci měly odložit...
až člověk vyroste, takhle to vidím.
Neměl jsem ti o tom říkat.
Kluk jako ty by neměl slyšet takové věci.
Prostě to nějak jako vyplynulo.
Nechtěl jsem o tobě říct nic špatného.
Jsi hodný. Nechceš ubližovat.
Už jsi někdy přemýšlel o sebevraždě, jako to udělal táta?
Něco jsem promýšlel.
Bible říká, že bys neměl.
Říká, když to uděláš, půjdeš do záhrobí.
Někdo tomu říká peklo. Já tomu říkám záhrobí.
Bible taky říká to stejné o zabíjení druhých.
Ano, pane. Hádám, že říká.
Kvůli tomu zvonku jsem vždycky nervózní.
Můžu sem chodit, to mi nevadí, ale ten zvonek je nějakej divnej.
Mají tu jednu místnost, kde nemůžeš na koberec a ani si sednout do křesla.
Nechápu, proč.
Chlapče, proč sem pořád chodíš
víš přece, že tu nejsi vítán.
Pokaždé tě odsud vyhodí.
Proč to děláš. Jsi hodnej kluk.
Co kdybys šel dát ty kytky někomu, komu se budou líbit?
Madam, moc rád bych je dal Karen.
Vy jste jeho táta?
Ne, madam.
No, ať jste kdo jste, měl byste mu trochu domluvit.
Ta holčina je na něj moc rychlá, a nechce ho ani vidět.
Prosím vás, dojděte pro ni. Moc rád bych ji viděl.
A ona mě taky ráda uvidí, nejsme totiž na veřejnosti.
Ale neříkejte jejím rodičům, že jsem tady.
OK.
Hej, Franku, neměl by si sem chodit. Moji rodiče tě tady nechtějí.
Chtěl jsem ti přinést tyhle květiny. Jsou moc pěkné.
Jsou z Dollar Store. Nejsem hloupá.
Navíc máme kytek plnou zahradu.
A chtěl bych tě seznámit s Karlem. Je to můj nový kamarád,
ale vypadá to, jako bych ho znal odjakživa.
Chtěl jsem vás seznámit.
Ahoj, Karle.
Rád tě poznávám.
Bude tady dlouho,
a doufám, že ty taky, takže...
Dej mi ty kytky. Někam je dám. Radši už běžte.
Možná bysme se mohli scházet na nějakém tajném místě jednou nebo dvakrát týdně.
Víš, mám přítele a myslíme to dost vážně. Dal mi prstýnek.
Mohla bys teď s náma odejít?
Jen tak si vyrazíme. Karl má moc fajn knížky.
Franku, budu s tebou kamarádit, ale jen na tajném místě.
Nemůžu teď odejít. Uvidíme se později.
- Ale jen na chvíli. - Zavírám dveře.
Říkám, že se uvidíme později.
Řekla, že se uvidíme. To je dost dobrý, ne?
Hádám.
No ne. Tady jsou, kluci.
Jak se máte? jsem rád, že jste zpátky.
Chtěl jsem s váma mluvit. Sedněte si.
Pojťe. Sedněte si.
mnohem lepší, kdybych s váma trávil mnohem víc času.
A kdybysme mohli-- Sakra, začnu od začátku.
Vzal jsem si na dnešek volno, tvoje máma taky, takže si můžeme promluvit.
No vlastně, proč jsem sem přišel, byla omluva--
a že to pro mě není jednoduché--
za to jak jsem se choval včera v noci.
Připouštím. Byl jsem opilej.
Nějak se to vymklo, od jednoho k druhému.
Ale záleží mi na vás všech. Skutečně.
Nechtěl jsem být tak sprostý--
vlastně, prasácký, to by si bylo to pravé slovo.
Karle, tebe jsem nepraštil, že ne?
čili se nemusím omlouvat.
Ale, Frankie, promiň.
Odpusť, že jsem praštil tvoji mámu.
Prostě žárlím.
Nelíbí se mi, jak svůj život vede.
Nemám rád homosexuály.
A ona se zrovna s jedním kamarádíčkuje, takže se s tím musím vyrovnat.
Nemám rád posránky ani retardy...
a ona má jednoho každého doma.
To jsem si dělal srandu.
Myslím, že musíme držet spolu...
bez ohledu na rozdíly.
Hele, ja stavím.
Stavím budovy.
Rozumíš, jak je to důležitá práce, Frankie?
Nevím, jestli si uvědomuješ, jaký tlak na sobě mám.
Ale co z toho plyne, je, že s váma budu trávit mnohem víc času.
Budeme spolu držet jeko rodina.
Mohl bych vás možná překvapit a požádat tě o ruku.
Tak jo.
Vrátím se zpátky na stavbu...
pozamykat to tam.
Chtěl jsem se jeom zastavit a všechny vás trochu rozveselit.
Ahoj.
A ty buď hodný. Slyšíš?
No, aspoň se snaží...
kdoví, jak dlouho to vydrží.
Lže, Mami. Nikdy se nepolepší.
Vím, zlato.
Pamatuj, co ti řeknu. Dočkáme se lepšího.
A ty se mu vyhýbej, jak to jen jde.
Doyle to měl v životě těžké. Málem je z toho blázen.
My se taky nemáme zrovna nejlíp, mami.
Ty jsi ale pašák, Franku.
Jednou dostaneš to dobré, to si zasloužíš.
Dáme si s Karlem nějaké sušenky. Co myslíš?
Určitě bych si nějaké dal.
Karle, poď mi pomoct vyložit generátor.
Zvedni ho a zanes dozadu.
- Už je na rozpadnutí. - Chceš pomoct to zvednout?
Ne. Karl klidně uzvedne buldozer.
A taky umí všechno spravit.
Je postižený, ale je génius na opravování motorů.
Cesty Páně jsou nevyzpytatelné.
Ale co jsem chtěl říct, nepostavil tým...
Trenér říká, že ho postaví nejdřív do obrany.
Jablko nepadá daleko od stromu, co myslíš, Steve?
- Hádám, že jo. - Jak je na tom zbytek týmu?
Jde to. Čekám, že budem hrát dobře.
- Už máte quarterbacka? - Jeffa Baileyho kluk. Určitě ho znáš.
- Sice pomalejší, ale má šikovnou ruku. - Viděl jsem jak hrál na střední.
Rozehrává výborně. A je teď vyšší.
Jak vypadá zbytek obrany?
Ahoj, chlapče.
Čau.
- Co to čteš? - Knihu o truhlařině.
Chtěl bych se naučit vyrábět věci ze dřeva.
Skříně a poličky.
Ty kresby mě zatím nedávají žádný smysl.
Jsi nějakej smutnej.
Stalo se něco?
Dostal se k nám Doyle.
Máma říká, že zůstane přes noc a on říká, že chce zůstat na pořád.
Nikdy nebudeme šťastní. Zůstaneme nervózní, že jo, Karle?
Hádám, že nevím, chlapče.
Nevím proč být nervózní.
Jsem třikrát nebo čtyřikrát starší, než ty.
Asi to tak má být.
Taky jsem smutnej kvůli Karen Cross.
Představoval jsem si, že mě miluje.
Cítil jsem se líp, když jsem si to představoval.
Taky mi dělá dobře občas si něco představovat.
Bill Cox jde zítra na pohřeb pana Turnera
takže obchod zavírá dříve.
- Opravdu? - Ano, pane.
Mohl bych s tebou hrát fotbal.
Opravdu?
Ano, pane. Když nejsme ani jeden odpovědní,
tak to bude v pořádku, ne?
Jo.
Budeme v jednom týmu?
Ano, pane.
Tak jo.
Hop!
Do toho!
Dobrá práce Karle. Dali jsme touchdown.
Pěkná přihrávka.
Jako na přání.
Ano, pane. Nejdřív jsem ho chtěl dát sám.
Ale pak jsem uviděl ty kluky jak se na mě ženou.
Jsem si řekl, že ti ho radši přihraju. Viděl jsem jak za mnou běžíš.
Když to takhle vydržíme tak vyhrajeme.
Určitě umíš rychle běhat.
- Pojďme vykopávat. - Tak dobře.
Vím, že jsi ten touchdown mohl zahrát sám...
místo abys mi přihrával.
Ti kluci se mě ale snažili strhnout.
Vždyť máš sílu, ale přesto jsi mi nahrál...
abych mohl dát bod, a abych se cítil dobře.
Takové věci dělával můj taťka.
Mně nevadí, že jsme prohráli. A tobě?
Ne, pane.
Byla to sranda i tak.
Nemyslel jsem na nic jiného, přesně jak jsi mi poradil.
Můžeme hrát každou sobotu?
Jestli nebudu překážet.
Už nejsem kluk. Jsem starý a pomalý.
Jsem na tebe hrdý.
Před dvaceti lety bych ti nakopal prdel.
Seš mrtvej. Kam jsi šel?
Vím mami. Je to smutné. Byl jsem opilý když jsem to udělal.
Jsem tvůj syn.
Nemám žádného syna.
Jsem tvůj nejstarší syn, jménem Karl.
Nemám žádného syna.
Pustili mě z ústavu pro mentálně postižené.
Řekli, že jsem se uzdravil.
Pracuju pro pana Billa Coxe, spravuju sekačky a tak různě.
Trávník na dvoře docela povyrostl.
Jsem si myslel, že bych ho mohl posekat.
Už jsem ti řekl, nemám žádného syna. Běž pryč, nech mě o samotě.
Nejsi mé krve.
Naučil jsem se něco číst.
Četl jsem Bibli.
Celé jí nerozumím.
Ale hádám, že rozumím velké části.
Příběhy, co jste mi s mámou vyprávěli, tam nejsou.
Svému synovi jsi to neměl udělat.
Přemýšlel jsem, že tě zabiju.
Přemýšlel jsem o tom hodně.
Ale hádám, že nebude třeba, když budeš...
jen tak sedět v křesle.
Stejně brzo umřeš.
A svět se tě zbaví.
Neměl jsi zabíjet nejmladšího brášku.
Měl dostat šanci vyrůst.
Někdy by se měl dobře.
Malý klouček.
Co tady zatraceně děláš uprostřed noci?
Co potřebuješ, zlato?
Chci být pokřtěn.
Tak se nech pokřtít, mě je to jedno!
Zavolej si kazatele, sakra! My tě pokřtít nemůžeme.
Zítra půjdeme za otcem Epersomem a necháme tě pokřtít.
Je neděle. Už běž zpátky do postele.
A na co máš sakra v ruce kladivo?
Popravdě nevím. Měl jsem ho když jsem se vzbudil.
- Co chce ksakru dělat s tím kladivem? - Nevím.
Z víry v našeho Pána, Ježíše Krista...
a poslušnosti jeho Slovu...
a z vůle této církve...
tě bratře křtím...
ve jménu Otce, i Syna...
i Ducha Svatého.
Amen.
Marie, zazpívejme prosím píseň 137.
Tiša a něžně
Ježíš nás volá
Volá mě i tebe
- Tak jak šel ten křest? - Bylo to krásné.
Jo? Fajn.
Mám nějak hlad.
Není čas k jídlu?
Víš co bych si dal? Něco od Chicken Champ.
Co abys zajela do města na kuře? Já platím.
Chtěl bys taky?
Já bych si dal.
Ocenil bych kuřecí stehno nebo dvě.
- A vezmi taky salát. - Dobře. Kdo chce se mnou?
Nejedou s tebou. V bedně je baseball.
- Budeme tu sedět a dělat to, co dělají chlapi. - Za chvilku jsem zpátky.
- Dobrá. A vezmi omáčku navíc. - Ok.
Sedněte si na ty svoje zadky.
Sedejte.
Jenom jsem chtěl dostat mámu z domu, teď si můžeme promluvit.
Věc se má takhle, Franku.
Jestli mám zahodit svůj život, abych mohl být s váma...
něco si musíme ujasnit.
Tvoje máma a já nemáme žádné problémy, kromě tebe.
Ve skutečnosti jsme si neřekli křivé slovo.
Ale že jsi tady ty...
a já jsem hlava domácnosti...
budeš se chovat podle mých pravidel.
První pravidlo: nebudeš mluvit když tě nikdo neosloví.
Máš to?
A nepleť se mi do cesty.
A dělej to, co ostatní děcka.
Jsi divnej, Franku. A já tě nechápu.
Tak se probuď a čel tomu, čemu se říká svět.
A budeme rodina.
Moje rodina.
Já budu platit složenky.
Což znamená, že jsi trn v prdeli...
ale i když nejsem tvůj otec...
dělej jako bych byl.
Další věc co mám...
tvůj kámoš Karl odchází.
Nemůžeme být rodina, když nám bydlí v garáži...
a chodí po pokojích ve 4 ráno s kladivem v ruce.
Karl může zůstat, jestli chce. Máma říkala--
Já ti něco řeknu o tvojí mámě!
Pane, už nikdy na toho chlapce nevztáhujte ruku.
- Rozumíte? - Pusť moji ruku, ty magore!
Vypadni ven! Vem si věci a zmiz!
Budíček, Frankie.
Pamatuj, co jsem ti říkal o realitě!
Vypadni, debile.
Kam jdeš? Nechtěl sis dát taky kuře?
Ne, madam. Jdu někam jinam.
No, dobrá. Něco ti dám.
Frank-- taky šel pryč.
Takže až přijdete, nebude doma.
Kam šel? Co se děje?
Jenom si chtěl hrát, hádám.
Běžte a pojezte s tím Doylem...
a vůbec se nestrachujte.
Tak dobře.
Tak, uvidíme se později.
A jestli uvidíš Franka, řekni mu ať jde domů.
Kromě nedělí ho snad ani nevídám.
Hrát si může zítra.
- Madam? - Ano?
Jste pro kluka dobrá máma.
Staráte se o něj.
Težce pracujete abyste se mohla starat.
Děláte mu světýlka v očích.
Viděl jsem to.
Kluk by si bez vás nevěděl co počít.
Děkuju. Děkuju že to říkáte.
Taky bych nevěděla, co si bez něj počít.
Na mě jste byla taky moc hodná.
Ne každý dělá sušenky uprostřed noci.
S vámi a klukem jsem se cítil dobře.
My s vámi také.
Děkuju.
A ještě jsem vám chtěl říct--
že máte opravenou pračku, tak už nemusíte do prádelny.
Děkuju.
Byla jste na mě opravdu hodná.
Hej, Karle. Jak jsi věděl, že budu tady?
Věděl jsem, že tady budeš.
Co to děláš, co kopeš s tím klackem?
Jenom tak kopu. Teď už se nebudeme mít dobře.
Ne s tím blbcem, co se k nám stěhuje.
Chtěl bych, abysme s tebou a mámou odjeli pryč.
Ale řekla...
že kamkoli bysme šli, by nás našel.
Je to blázen. Někdy si myslím, že by bylo lepší, kdybych se vůbec nenarodil.
Jsem rád, že ses narodil.
Hádám, že u vás v garáži už nebudu dál bydlet.
Musíš. Musíš na mě dávat pozor.
Nemůžeš toho hajzla nechat tě vyhodit.
Jsi ještě kluk. Neměl bys mluvit sprostě.
Nemyslím to špatně...
ale proč Doyla nezastavíš, když se chová takhle?
Jsi starší než on. A taky máš sílu.
Můj táta by ho nenechal tohle dělat.
Ten Doyle, je zuřivější než já.
Vymlátil by ze mě duši.
Hmm. Asi jo.
Jsem unavený, víš to?
Kluk jako já by neměl být z nečeho unavený.
Já jsem taky unavený.
A jenom proto, že bych tu třeba zrovna nebyl, neznamená...
že mi na tobě nezáleží.
Záleží mi na tobě hodně moc.
Víc než na ostatním.
Ty a já jsme se skamarádili, jak se sluší a patří.
Taky mi na tobě záleží. Ale ty tu budeš.
Neříkej, že ne.
Není rozdíl, kde budu.
Kamarádi mudeme pořád. S tím nikdo nic nezmůže.
Chtěl jsem ti dát tyhle knížky.
Nedávej mi všechny svoje knížky.
Chci abys je měl.
Možná jim budeš rozumět víc než já.
Udělal jsem pro tebe záložku a dal ji do té knížky o Vánocích.
Dík.
Znáš to, když máš takový pocit a nevíš proč?
Ano, pane.
Mám ten pocit dnes.
Hádám, co je to za pocit?
Takový jiný. Nevím.
Odcházíš, že jo?
Udělal bys něco, co bych po tobě chtěl?
Víš že jo. Cokoli.
Až odtud půjdeš domů...
nechci, abys chodil za tím Doylem.
Něco by ti udělal. Mám takový pocit.
Neměl bys tam být, až bude pít a zuřit.
Ani tvoje máma.
Až se zvedneš a půjdeš, běž k tomu pánovi--
kamarádovi tvojí mámy.
Chci, abys mi na to dal slovo.
Dobře. Dávám ti slovo.
Neděje se nic? Jsi v pořádku?
Jo, všechno bude dobré.
Tak bych tě chtěl na chvíli chytit...
a pak se zvednu a půjdu.
Mám tě rád, kluku.
Já tebe taky.
Tak dobře.
Co tady děláš? Chceš dál?
Nezdržím se. Ale potřebuju od vás laskavost.
Chci abyste dnes večer vyzvednul paní Wheatleovou...
a nechal je s Frankem u vás přespat.
Co se děje? Je všechno v pořádku?
Ten Doyle...
má strašnou náladu a pije a zuří na lidi.
Chci, abyste mi na to dal svoje slovo.
Jistě. Ano. Neublížil jim, že ne?
Ne, pane. Ještě ne.
Tady.
Dejte to paní Wheatleyové.
Není to moc...
snad jim to trochu pomůže.
To jsem si vydělal u Billa Coxe spravováním sekaček a čeho všeho.
A ty Karle? Ty nezůstaneš?
Hádám, že nemusíte být na holky, abyste byl dobrý táta.
Jednal jste se mnou přímo.
Bible říká, že dva muži spolu neulehnou.
Ale vsadím se že Bůh by nikoho jako vy do pekla neposlal.
Kluk-- Frank--
žije ve vlastním srdci.
To je moc velké místo na bydlení.
Postarejte se o něj.
Postarám.
Kde jsou všichni?
Viděl jsi je?
Neřekl jsem ti abys vypadl?
Jak se odsud dovolá člověk na policii?
Použij telefon asi, ne?
Která čísla se vytočí?
Nevidíš, že se snažím odpočívat?
Myslím, že jsem ti řekl, abys vypadnul a nechal mě o samotě.
Co sakra děláš s tím nožem od sekačky?
Zabiju vás s ním.
Policajty zavoláš...
1, 5, 8.
A ať zavolají ambulanci.
Nebo pohřebák, jestli mě zabiješ.
Ano, madam.
Potřebuji poslat policii do domu Wheatleyů.
Zabil jsem Doyla Hargravese nožem od sekačky.
Ano, madam. Jsem si tím jist.
Uhodil jsem ho dvakrát.
Druhá rána mu málem rozpůlila hlavu.
Je to malý bílý dům...
na rohu Vine Street a nějaké jiné ulice.
Před ním stojí dodávka s nápisem "Doyle Hargraves Construction".
Budu tu sedět a čekat na vás.
A Doyle říkal že kromě policie...
byste měli poslat ambulanci...
nebo pohřebák.
Děkuju.
Takže...
po dvou dnech...
jsem ji umyl, byla špinavá, znáš to.
Ale zvládl jsem to.
Byla to první, kterou jsem si choval ...
Protože já se fakt rychle začnu nudit-- Něco s udržováním pozornosti.
No, nemůžu říct, že by se jí u mně líbilo...
s roubíkem a páskou přes hubu...
jí to stěžování moc nešlo.
Nemám rád lidi, kteří pořád mluví.
Rád to celé odmluvím sám.
Asi proto jsem si tě oblíbil...
Protože jsi v pohodě.
Přesto v tobě někdy cítím napětí.
Takže tys byl venku.
Užil sis to? Udělal sis známé?
Jeden kluk. Skamarádili jsme se.
No to věřím.
Nikdy sem na tohle nebyl. Mám to normálně.
Takže?
Jaké to tam venku bylo?
Bylo to moc velké.
Tady to moc velké není, co?
Víš co?
Dnes se cítím...
štědře-- na poslouchání.
Vsadím se, že máš o čem mluvit.
Koho jsi zabil?
Toho kluka?
O tom klukovi už nikdy nic neříkej.
Vlastně, už na mě vůbec nikdy nemluv.
Už tě neposlouchám.
hm.
Překlad z anglického jazyka provedl Pospa na rozšířenou verzi přečasoval a dopřeložil pan domácí.